# Връх Каменица

Николай Даутов

Връх Кàменица (2824 м) се издига на едноименния рид между съседите си Малка Каменица – от североизток, и кота 2689 м – от югозапад. От него на югоизток се спуска къс рид – граница между циркусите Демѝркапийски и Дỳпката. Северозападното му рамо, което се вдава на североизток към долината на р. Мòзговица и разделя на две циркуса Белемèто, представлява красив зъбер, наричан от туристите Кàменишка кỳкла.

В източниците върхът се отбелязва и с височини 2835 м, 2822 м и 2816 м. Първата (2835 м) е измерената такава (през 1926 г.) от проф. Херберт Луис, втората (2822 м) е тази на кота, близка до върховата, а третата (2816 м) е на триангулачен знак, поставен на няколко метра на югоизток от най-високата му точка.

В миналото Каменица е разглеждан като триглав връх – заедно с Каменишка кукла и в. Малка Каменица. Изграден е от гранит. Склоновете му са много стръмни, каменисти. На север, северозапад, запад и югозапад те се спускат към циркуса Белемето, на юг и югоизток към циркуса Дупката, а тези на изток към Демиркапийския циркус. На места по тях измежду камънака растат треви, хвойна и отделни екземпляри клек. Самото название Каменица е във връзка с думата камък (остар. камень) – скала, камък, скалист склон.

Най-удобните изходни пунктове за изкачване на върха са хижите „Беговица“ и „Тевно езеро“. От първата, по маркирана със синя боя пътека, за 2 ч. и 10 мин.* се отива до седловината Беговишки превал. Оттам, през Горното Беговишко езеро, до Каменица се достига за още 1 ч.*

От Тевно езеро са възможни 2 варианта – през Беговишки превал и през в. Малка Каменица. По-лек и безопасен е първият. От хижата, по маркирана със зелена и синя боя пътека, до Беговишки превал се достига за около 1 ч.* От превала се поема на изток към Горното Беговишко езеро, а оттам към върха.

Ако се предпочете вторият вариант, в началото се върви по маркираната с червена боя пътека на югоизток. За по-малко от половин час тя извежда до седловината – премката, между върховете Кралев двор и Малка Каменица. Оттук се поема на юг до в. Малка Каменица. Движението само по гърба на Каменишкия рид е невъзможно. По него стърчат опасни скали, които се подсичат от изток. Следва спускане на югозапад към седловината, която разделя Малка Каменица и Каменица. В този участък Каменишкият рид се стеснява и гърбът му приема вид на тесен скалист ръб. Минаването по него е опасно. Поради това той се подсича от изток. Достига се място, където отново се излиза на гърба на рида. Продължава се по него и след по-малко от 200 м се достига най-високата точка на в. Каменица.

*посочените времена не включват почивките.

Съкращения:

в. – връх; м – метра; мин. – минути; проф. – професор; р. – река; с. – село; ч. – час/часа.

Използвана литература и карти:

Даутов 2014: Даутов, Н. Пирин – географски и етимологичен речник. Гоце Делчев: ИК Джангалица, 2014.

Даутов 2017: Даутов, Н. Пирин – пътеводител. Гоце Делчев: ИК Джангалица, 2017.

Karte des Pirin-Gebirges in Bulgarien 1:100 000 aufgenommen und entworfen von D-r Herbert Louis, 1930.

Spezialkarte des Zentral-Pirin 1:25 000 auf Grund der stereophotogrammetrischen Aufnahmen von D-r Herbert Louis, 1930.

© Николай ДАУТОВ

© Български турист

## Галерия